Povídky
![](/images/avatar/fiction_r.png)
Texty v této kategorii jsou FIKCÍ. V převážné většině případů jde o díla našich čtenářů a uživatelů, zveřejňovaná jen s minimálními redakčními úpravami, gramatickou a stylistickou korekcí.
"Tak Jirka je pro, máme přijet, do výběru lidí kecat nebude, máme jeho důvěru. A podle nálady se k nám rád přidá..." "A když bude malér, tak nás předhodí tý svý smečce..." "To jsou mazlíci, jen ty z nich děláš krvelačný bestie..." "No jo, trochu přeháním, ale nechá je zavřený, dokud tam budem?"
"Neboj se furt, vždyť si chtěla jen hrát, ani tě neškrábla, teda, i proto, že Jirku rychle poslechla, to uznávám..." ušklíbla se Kamila a uhnula hospodskýmu, aby měly pivka jednodušší cestu na stůl.
Dívčí výchovná škola (6. část -- Poker)
Těšil jsem se na večer. To, co mi říkal Radek, znělo dost zajímavě. Už jsem si zvykl, že byl přátelský a občas trochu ukecaný, takže když jsem potřeboval informace, věděl jsem, kam jít.
„Kámo, ten poker je páráda,“ oznámil mi jednou u oběda mezi řečí, když jsem se ptal, jak tu učitelé tráví čas. „Vždycky se sejdem tak jednou za tejden ve společenský místnosti, pokuřujem doutníky a hrajem až do rána.“
„To jako o peníze?“ opáčil jsem.
„No tak trochu. Každej hráč má sebou čubku. Ty jako novej asi nějakou do začátku dostaneš, ale neboj, víš, jaký pěkný masíčko tady běhá,“ ušklíbl se. A já jen souhlasně kývnul. „Nehrajem ani tak o prachy, ale o osud těch čubek.“
Dívčí výchovná škola (4. část)
Díval jsem se na Terezku jak si hraje v bublinách.
Byla tak nevinná, jako malá holčička a přitom krásná jako orchidej s kapkami vody ve slunečních paprscích. Měla zarostlou kundičku a to mne nějak vzrušilo, ale neřekl jsem nic.
Odešel jsem do pokoje a podal si škrabošku. Když jsem se vrátil do koupelny, Terezka spokojeně odpočívala ve vaně.
"Terezko, už jsi dospělá žena, jak to máš s muži?" zeptal jsem se přímo. Tereza pochopila, na co se ptám a zčervenala. V jejích očích se mísil strach, smutek, ale i chtíč.
"Lehni si na záda na stůl. Jak se jmenuješ?"
"Prosím, Manová" špitla.
Holka vypadala na stole nádherně, málem bych na ni skočil i před ostatními. "Uklidni se, je to přece tvá žačka," napomenul jsem se v duchu. Sáhl jsem do skříňky a vytáhl krásné důtky.(...)
Dívčí výchovná škola (1. část)
V tom inzerátu se psalo:"Soukromá dívčí škola s internátem hledá učitele občanské výchovy, který umí být přísný. Jsme škola zaměřená nejen na vzdělání, ale především na výchovu našich studentek, které patří k lepším vrstvám a jejichž rodiče ve výchově selhali a proto je plně svěřili nám. Pokud se Vám nepříčí občasné výchovné fyzické a psychické tresty, máte praxi a můžete nastoupit co nejdříve, zašlete nám svůj životopis. Pro učitele je připravena odpovídající odměna, zapůjčení bytu v našem areálu a stravování v naší jídelně."
"To bych si dal líbit," pomyslel jsem si. Konečně škola, kde se nebojí žáky vytahat za ucho nebo jim dát facku. Neváhal jsem ani minutu. A i když škola ležela někde u Prahy, napsal jsem svůj životopis a odeslal ho. Připsal jsem tam i to, jak mne mrzí, že v běžných školách nemůžou učitelé pohlavkovat žáky a že bych to rád změnil.
V žertu jsem ještě dopsal větu: " Na tu dnešní mládež by patřila rákoska a řetězy!"